ANTWERPEN, BELGIEN
FOR TO ÅR SIDEN
Hvor skal jeg så møde ham?
Der er åbenbart en bænk på den nordlige side af promenaden
på hjørnet af Spitsenstraat og Houtdok-Noordkaai.
- De møder dig der. - Og han vil gerne betale?
Hr. Awaritefe?
- Miriam, ikke? Godt at møde dig. - I lige måde.
Jeg vil gerne se dem, hvis det ikke gør noget.
Må jeg?
Strålende.
Overfør pengene, tak. Tak.
Nej, nej, nej.
- Jacob, hvordan gik det? - Helt efter planen.
- Nu har mine mænd dine diamanter. - Tak.
Hvor er de?
Her. Jeg har dem.
I DAG
Ja ja.
Goddag.
Lad ikke, som om du ikke er glad for at se mig.
Det er jeg ikke. Jeg er lidt overrasket over, at du er i live.
Jeg kom ikke for at få ustyrlig glæde. Jeg vil bare have et skjulested.
Måske en kop te og en chokoladekiks. Vær nu sød.
Niks.
Alice, jeg vil ikke have noget med det at gøre.
Jeg vil bare have dig lappet sammen og ud ad døren. Forstår du mig?
- Hvad skete der så? - En stor fyr gjorde det og stak af.
Du stjal fra mig, George.
Jeg forstår, hvorfor du tror det, men de stjal fra os begge.
Hvad vil du have? Jeg er en tyv. Jeg stjal fra dig.
Hvordan skulle jeg vide, at du var den tasmanske djævel?
Overfør pengene.
Betal, hvad du skylder mig plus 20 procent for ubelejligheden.
Det må jeg desværre afslå.
- Undskyld? - Jeg vil ikke købe, hvad du sælger.
Jeg sælger din søn, George.
Ikke desto mindre...
Du får mig til at grine, George. Det gør du. Men jeg har virkelig brug for pengene,
ellers tager jeg Alistairs hoved med i zoo og fodrer aberne med det.
Tag den med ro. Det gør du ikke her.
Du kidnappede hans søn og prøvede at narre ham.
George og jeg havde en lille snak.
Jeg siger "snak", men han tæskede mig.
Jaså.
Vent lidt.
Beklager, chef.
Jeg har læst det her, og det er James Hausers psykiatriske journal.
- Noget stemmer ikke. - Godt. Kom bare ind.
Kom ind. Luk døren bag jer.
Vivien Lake giver os sin patients psykologiske baggrund.
Hans skam og angst bliver nævnt en hel del.
Selve journalen taler om hans besættelse af selvmordsidéer.
Nævner hun, at han kan være selvmorderisk?
Ikke én gang.
Hvad hvis du har ret? Hvad hvis hun overskred grænsen?
Vivien Lake og James Hauser i psykoseksuel omgang.
Noget helt forkert.
Apropos det... gør det noget, hvis jeg...
Nå ja. Ja. Ovenpå, første dør til højre.
Hauser mister helt kontrollen. Vivien er nu impliceret.
Hun står over for ødelæggelse, måske fængsel.
Men det, vi troede, vi vidste om ham,
var, at han ikke ville blive afsløret. Han var vovet, men også forsigtig.
Med maskerne, med kameraerne, flugtruterne.
Men det er måske det, man kalder et plot twist.
Han vil hellere begå selvmord end blive anholdt.
Han er måske flov? Han kunne være...
Hvem ved, hvad der får nogen til at begå selvmord?
Men i det her tilfælde ved nogen det. Vivien Lake.
Ja?
...men hun nævner aldrig...
Chef?
Halliday har vist fat i noget.
Det har hun nok. Ja.
Hvad er så næste skridt? Hvad gør vi?
Det bliver ikke nemt.
Hendes parader er oppe. Hun er beregnende.
Hun er intelligent, og hun har mod.
Desuden har vi ingen faste beviser på ulovligheder.
Nej, det har vi ikke.
- Er hun gift? - I 18 år.
- Lykkeligt? - Åbenbart.
Hvorfor?
Jo lykkeligere, jo nemmere er det at bruge det som våben.
Og prisen for Årets Kyniker går til...
Jeg er ikke kyniker. Det er i grunden mit problem.
Lad os aflægge manden et visit og se, hvordan Vivien Lake reagerer.
Chef?
Ja.
Af sted.
Hul i det.
Han tror, du er mit svage punkt. Han tror, han kan såre mig ved at såre dig.
Vås.
- Nej, nej. - Nej?
Nej!
Undersøg det.
Nej, nej!
Hvad er reglen?
Leg sikkert.
Og gjorde du det?
Nej.
James var vores eneste sikkerhedsnet.
Det tog mig månedsvis at bygge fundamentet.
Nu er det bortkastet.
Opbrugt. Spildt.
Jeg er ked af det.
Du ved vel, jeg ikke kan tage hjem, før der er rettet op på det?
Og hvis det er umuligt?
Jeg vil have mit liv tilbage, som det var, inden du kom. Der bliver rettet op på det.
- Undskyld. - Det mener du ikke.
Hvad skal jeg sige? Jeg har savnet alt det her.
- Det har du nok også. - Slet ikke.
- Vrøvl. - Kig på mit ansigt. Kig.
- Hvad med den? - Ja ja. Skynd dig.
- Bare... - Jeg klarer det. Kom nu.
Magi.
Hun lyder ivrig.
- Hvem? - Din nye veninde. Hvad er hendes navn?
Anne fra Grønnebakken. Eller Heidi.
- Halliday. - "Halliday". Interessant.
- Hvilket? - Den upersonlige brug af hendes efternavn.
- Vil du gøre hendes kønsløs i mit hoved? - Nej.
For hvorfor skulle du gøre det?
Du skal bare ikke lave hendes ansigt til en håndtaske.
Hvordan gjorde du det?
- Betyder det noget? - Ja, det gør.
Jeg så mordrapporten.
- Dit lig. Jeg så det hele. - Fornærm mig nu ikke, John.
Man kan købe stort set alt af en pensioneret betjent
med en lortepension, som bærer nag.
Jeg ville bare dø, forsvinde og lade dig være i fred.
Men det satte George Cornelius en stopper for,
og jeg er tilbage for at give ham en reprimande.
- Er det kun derfor? - Hvorfor ellers?
- Du kunne jo bare være gået din vej. - Nej, selvfølgelig ikke.
Jeg måtte være død. Sådan ender alle dine bedste forhold.
Du ser elegant ud.
Flot slips.
Du købte det til mig.
- Milano. - Det husker jeg.
Du havde det på, da du sparkede den somaliske trækkerdreng halvt ihjel.
Ikke flere risici.
- Nej. - Vi må være helt sikre på,
at du ikke udvikler problemer med impulskontrol.
- Det gør jeg ikke. - For hvad er reglen?
Leg sikkert.
Ærlig talt. Pigen på bussen, hun var så bange.
Det er muligt, men lad det ikke ske igen.
Du må være mere forsigtig.
Kriminalkommissær Luther beklager. Du må nøjes med mig i dag.
Kriminalkommissær Luther har kage med. For det meste.
Taler vi om samme kriminalkommissær Luther?
Stor fyr, elsker kage. Du får brug for en spand.
- Til hvad? - At kaste op i.
- Gør folk virkelig det? - Nu og da.
- For meget kage. - Vi skal måske bare komme i gang.
Der er en dyb og skrå snitskade
foran på halsen. Der er ikke andre skader.
Ingen tøvesnit, ingen forsvarsskader.
Skadens mønster stemmer overens med selvmord.
At han skar sin egen hals over og blødte ihjel.
Manglen på tøveskader, hvor sigende er det?
Normalt ville jeg sige meget.
Det er en bedrift at skære sin egen hals over med en skalpel.
- Især at gøre det uden at vakle. - Men?
Men hr. Hauser virker ret tilvænnet adskillige former for selvskade.
Jeg fandt 39 nåle
indlejret i underlivet, mellemkødet og testiklerne.
Når du siger "nåle", hvad mener du så?
Nåle. Almindelige synåle.
- Og hvem placerede dem der? - Det gjorde han.
De ældste nåle har siddet der i nogen tid. Muligvis år.
- Mere brummen, mere finesse. - Det er helt sikkert de rigtige hjul.
Jeg er god til hjul. Det er de rette hjul til terrænet.
Hvad laver du?
- Hej, chef. - Benny, kom herhen.
Beklager, chef. Jeg har vist fået norovirus.
Det har nærmest stået ud af begge ender hele natten.
Det rager mig, om du har skidt din lever ud på Oxford Street.
- Jeg har brug for dig nu. - Så er jeg på vej.
Beklager, Minty. Jeg må smutte.
Er det så det? Er det politibeskyttelse nu for tiden?
Drik ikke al mælken.
Jeremy Lakes kontor. Hr. Lake er desværre ikke kommet endnu.
Skal jeg lægge en besked, fru Lake?
Bliv hos mor, skat.
BARE FORTÆL MIG, AT DU HAR DET FINT NOK.
Okay. Det beklager jeg. Hvor var vi sidste gang?
Godmorgen.
- Godmorgen, Miriam. - Godmorgen, Jeremy.
- Fru Lake har lagt en besked. - Tak.
Og Eleanor Cadman er et kvarter for tidlig.
Eleanor, jeg hedder Jeremy Lake. Har nogen talt med dig om indgrebet?
- Nej. - Må jeg?
Ja, selvfølgelig. Beklager.
Du har en lidelse, som hedder mitralinsufficiens.
Hjerteklappen lukker ikke ordentligt,
så blodet løber tilbage. Du er en syg luder,
så i dag udskifter vi den defekte hjerteklap.
Jeg lægger et snit ned langs midten af brystkassen,
og så saver jeg igennem dit brystben og separerer halvdelene.
Hjertet er omgivet af en membran. Den skærer jeg igennem og dræber dig.
Så lægger jeg et snit i din superior og inferior vena cava,
og indsætter et meget tyndt rør, en slags kanyle.
Undskyld... Hvad sagde du?
Bare rolig. Jeg har gjort det 100 gange. Godt.
Jeg måtte beholde det. Problemer med testamentet.
- Det tror jeg gerne. - Typisk mor og far. De skrev ikke et.
Vidste du, at det observerbare univers er blevet større?
- Nej, det har jeg ikke hørt. - Det er sandt.
Sidst jeg så dig, antog vi, at der var omkring 200 milliarder galakser.
Det reviderede skøn siger to billioner, så det, vi troede, var alting,
var nærmest bare en afrundingsfejl.
Tættere på nul end det faktiske tal.
- Fedt. - Det er nu pudsigt.
Vi fantaserer om de ting.
Man bliver begejstret over, hvor meningsfuldt det alt sammen bliver.
Med hver gentagelse bliver fantasien mere raffineret, indtil den en dag er perfekt.
Hvad man gør,
hvad de siger, hvilke ord og hvilken tone udtrykket...
udtrykket i deres øjne, når de siger det.
Virkeligheden kan aldrig leve op til det.
Det var sådan et antiklimaks. Jeg ønsker næsten, at jeg aldrig havde gjort det.
Derfor er det så sjovt at møde dig.
Du gjorde det meningsfuldt. Og du bliver glad for, at jeg gjorde det.
- Det er jeg ked af at høre. - Nej da. De var alligevel døde.
Jeg fik det bedre. Du gjorde det til en sport.
- Nej. - Jo, selvfølgelig.
Ikke til sidst.
Nej. Det var det, der ødelagde det.
- Var det derfor, du forsvandt? - Nej, John. Du forsvandt først.
Ja.
Hvor er han?
Denne vej.
Pudsigt. Der måtte aldrig komme drenge herind.
Jeg gav ham ikke meget beroligende, men han er stadig hos feerne.
- Vi må give ham tilbage til faderen. - Jeg tror ikke, hans far vil have ham.
Se her. Ja, se. Den stakkels dreng er en skamplet.
Cornelius kan ikke bare tage ham tilbage og lade som ingenting.
Det ville gøre ham svag. Han må straffe os og blive set, mens han straffer os.
"Vi" er ikke "os".
Sig det til ham. Han tror, vi sidder i et træ.
- Og K-Y-S-S-E-R. - Jeg må finde på en måde,
så han kommer ud af det her og virker stærkere.
Eller mulighed to:
- Vi slår ham ihjel og stikker af. - Det prøvede vi. Og du blev bange.
- Nej, John. Det var ikke det, der skete. - Hvad så?
- Du forsvandt. - Hvis du tror det, så husker du forkert.
- Jeg må gå. - Er det mere arbejde?
Af med håndjernene.
Hvis vi vil forsvinde,
virkelig forsvinde,
så må vi likvidere dem.
...en 25-årig mand, som går efter kunder.
Hvorfor betyder det noget?
Han blev til sidst gjort ukampdygtigt med en strømpistol.
Den mistænkte hjælper nu politiet i deres efterforskning.
- Gør det dig opstemt? - Nej.
Gør jeg?
Ja.
Jamen så kigger du den forkerte vej, John.
Nogle af dem ville stadig være i live, hvis jeg var der.
Hvordan har han det?
Han er en smule omtåget, men han overlever.
Dumme fjols.
- Jeg sætter pris på hjælpen. - Jeg sagde jo, jeg ville ordne det.
- Kendte du til det? - Nej.
Men hun var der, ikke? I går, hjemme hos dig.
Ja, hun dukkede op fem minutter inden dig.
Hvor har hun så gemt sig hele tiden, Den Onde Mær fra Vest?
- Det ved jeg ikke, og jeg er ligeglad. - Fint nok.
Men til sagen, hvor er hun nu?
Giv hende til mig, og så er du og jeg kvit.
Det her handler om meget mere end at få min dreng tilbage.
Jeg ved, hvad det handler om, George. Men vi kan stadig gøre det godt igen.
Hvordan?
- Penge. - Hvor har du fået fat i alle de penge?
- Penge fra huset. - Ville du virkelig gøre det?
Opgive alt, du har fortjent og arbejdet for?
- Ja. - For hende?
Jeg kører min dreng hjem.
Og så ringer jeg.
Vågn op.
Vi er færdige. Tag af sted.
John, sig, hvad du gjorde?
Jeg betalte ham.
Undskyld, med hvad? Du har ingen penge.
Du kender mig ikke så godt, som du tror.
- Der er altid mulighed nummer to. - Nej det er ikke min kamp.
Det er hul, du fik mig ned i, og jeg har lige fået os ud, okay?
Så tag nu hjem.
- Jeg er ikke din at... - Alice, vi er færdige. Tag af sted.
Du kigger den forkerte vej.
Hvad betyder det?
Omkring en halv million myrdes hvert år. Det er 10.000 om ugen. 1.400 om dagen.
TRE MENNESKER DØDE EFTER ET KNIVANGREB I LONDON
En i minuttet. Så runder man tallet op.
- Og medregner ikke... - Og?
Så sandsynligheden for, at det sker lige nu
i Distrito Central, Port-au-Prince, Cape Town. Hvorfor betyder den her så mere?
Aftager presset af den moralske cirkel, jo længere væk fra midten du kommer?
For det er ikke helt moralitet, vel?
Det er mere en slags skinhellig provinsialisme.
Nogle af dem ville stadig være i live, hvis jeg var der.
Hvad angår hypoteser, som ikke kan afprøves, er den usædvanlig.
Det ved jeg bare.
Og du mener ikke, at din antagne almagt er en smule narcissistisk?
For jeg må sige, at det ikke hjalp gode, gamle Justin Ripley, vel?
AMBULANCE
- Beklager. Jeg skulle lige aflevere noget. - Nå? Et lig?
- En sofa? - En kasse, hvor der står: "Pas dig selv."
- Noget, jeg skal vide noget om? - Nej.
- Noget, jeg skal følge op på? - Nej, alt er fint.
- Noget, jeg kan hjælpe med? - Du hjælper. Det her hjælper.
Jeremy Lake. Kriminalkommissær John Luther og kriminalassistent Halliday.
- Vil du have et bifald? - Det kan ikke skade.
Jeg vil ikke være uhøflig, men jeg skal straks operere, så...
- Kan vi lige sidde ned? - Har du en sygdom, der kræver det?
- Nej. - Jamen så gør det noget.
Vi samler bare baggrundsinformation.
Jeg tror ikke, jeg kan hjælpe. I al fald ikke i den henseende.
Hvor meget ved du om din kones patient James Hauser?
Indtil i går, intet.
Du var altså ikke klar over, hvor intenst deres forhold var?
- "Intenst"? - Ja, det er vist det rette ord.
Er det? Vivien og jeg drøfter ikke patienter.
- Er der en grund til det? - Ja. Manglende interesse.
De er som burhøns, der skider identiske neuroser ud,
og alle føler sig anderledes på præcis samme måde.
Hvordan har Vivien det?
Det må have været svært at miste en, hun var blevet så knyttet til.
Vivien er min kone. Ikke min slave.
Hun kan gøre, hvad hun vil med, hvem hun vil.
Personligt tvivler jeg på, at hun ville sætte sin karriere på spil
ved at underholde sig selv seksuelt med en særling,
som fik nydelse af at stikke nåle i sine testikler
og tråde urinrøret med rusten ståltråd.
Jeg har i al fald ikke bemærket nogle sår ved ballerne eller brysterne,
hvilket jeg forstår var hans særlige interesseområder.
Hvilket er inden, han begyndte at vivisekere dem.
Inden det, ja. Hvis det var jeres håb, at I kunne komme
med hentydninger og male min kone som luder for at gøre mig jaloux,
så jeg ville implicere min kone i noget opdigtet ulovligt,
så er jeg bange for, at jeres tur er spildt. I leder det forkerte sted.
- Efter hvad? - Hvad end I leder efter.
Medmindre jeg tager fejl, og du vil finde inspiration til, når du hiver i drengen.
I så fald hjælper jeg gerne. Vil du gerne vide, hvordan hun er i sengen?
- Hvor ofte? Aggressiv... - Jeremy.
Vi prøver bare at forstå, hvad der skete i går.
Jaså. Jamen det er nemt. I går,
som følge af jeres katastrofalt dårlige dømmekraft, døde en mand.
Og nu vil I gerne finde en måde at gøre min kone til den ansvarlige.
Held og lykke med det. Vi ses i retten.
- Hvis vi ikke ses inden da. - Hvad skal det betyde?
Det var da ganske klart.
- Jamen tak for det. - Det har været en fornøjelse.
Jeg ved ikke med dig, men jeg kunne godt lide ham.
For en, der ikke ved noget om James Hauser...
Så vidste han ret meget om James Hauser. Bryster, baller.
Rusten ståltråd i penis. Er det en dille?
Nej, ikke hjemme hos mig.
- Hvad kiggede han på? - Undskyld?
Da vi kom ind, holdt han et røntgenbillede op mod lyset.
- Han er jo kirurg. - Nej, han er hjertespecialist.
Hvorfor holdt han et røntgenbillede af nogens hoved?
- Der kan være flere årsager. - Nævn en.
Det er vel sært. Tager jeg fejl? Er det sært?
Det er sært.
- Hvis hoved kiggede han så på? - Vi tager tilbage og finder ud af det.
ELEANOR CADMAN
JEREMY, SVAR NU.
Eleanor? Hvordan har vi det?
Nej...
- Jeg har ikke lyst. Kan vi stoppe? - Godt. Lad os få åbnet hende.
Og se, hvad der er indeni.
Vi er inde.
Roseanna, purse string-syning.
- Beklager. - Helt i orden.
Giv hende Heparin, tak. Sakse.
Klemme.
DNA-PROFILERING REPRÆSENTERER EN PROFIL AF ALICE MORGAN
Kriminalassistent Silver, kom straks.
Ingen løgne eller undskyldninger. Nu.
SCHENK UBESVARET OPKALD
Jeg må tage den her.
Gå op og tag dig af kirurgen.
- Der er noget forkert der. - Ja, som en kyllingekebab.
George?
Noget har naget mig, siden vi talte.
- Hvilket? - Ligner jeg en idiot, John?
Ligner jeg en, der lærte mit fag ved at guffe politikere på offentlige toiletter?
- Jeg er ikke med. Hvad? - Hvorfor troede du, at du kunne købe mig?
Det er ærlig talt forvirrende.
George, hvad der end foregår her, så bare stop det.
Slå bremserne i og glem alt om det.
Ellers er det snart ude af kontrol.
Hvis kontrol? Ikke min.
Før hende til mig, John, så er vi kvit.
Hun er væk. Jeg ved ikke, hvor hun er. Okay?
Det tænkte jeg nok, du ville sige. Vent lidt.
George, jeg...
George, jeg advarer dig...
- Advarer du mig? - Hvad end du pønser på, så stop det.
Du har da nosser. Det må jeg give dig.
George?
George. Stop.
Den kvinde er en gæld, du skylder mig, John. Jeg vil have fat i hende.
Jeg kan ikke gøre det umulige. Hun er væk. Jeg aner ikke, hvor hun er.
Okay. Fint, fint.
- "Fint," hvad? - Jeg gør det.
- Du gør hvad? - Jeg giver dig hende.
Er du sikker?
Stop det så.
Ingen julelege. Ingen morsom sniksnak.
Ingen forpulede udflugter. Få det gjort.
Det er gjort. Du får hende.
Åh Gud.
Jeg ved, det ophidser dig at gøre det,
mens alle kigger på. Men den form for risiko...
- Der var ingen risiko. - Du var seksuelt opstemt.
Det kunne jeg se.
Jeg ved, hvor svært det er, når dagene bare går, og alle skal være noget særligt,
men du må forstå, at jeg stadig har et liv at leve.
En karriere, du sætter på spil. Min frihed.
Selvfølgelig.
- Har du problemer med hukommelsen? - Nej.
- Din appetit? - Den er en smule formindsket.
Ingen episoder med pica eller usædvanlige lyster?
Nej. Kun den sædvanlige usædvanlige trang.
Gid, der var mere, jeg kunne gøre for dig.
Ingen kunne gøre mere.
- Jeg elsker dig. - Jeg elsker også dig.
Skal du ud i aften?
Nej. Direkte hjem.
Jeg er træt.
Jeg venter oppe på dig.
Alice?
JEG VALGTE MULIGHED NUMMER TO. FARVEL!
HEJ, PENNY. JEG ER HER FOR AT HENTE KØLESKABET. UNDSKYLD FORSINKELSEN.
INTET PROBLEM
JEG HAR TAGET MIN FAR MED, SÅ HAN KAN BÆRE DET.
Er du Penny? Jeg hedder Alan. Vickies far.
- Nå ja. Hej. - Hej.
Vil det kunne være der? Er det til køleskabet?
Det ved jeg ikke. Jeg har ikke fejlbedømt det, vel?
Nå, men hun står dobbeltparkeret, så vi må hellere gøre det.
Var det 95?
- Jo, det var det. - Vi siger bare 100.
Nå, tak.
Du må hellere komme ind og se, om det kan gå.
- Er alt i orden? - Ja.
Her er det.
Lad os bare...
Åh Gud.
Skat?
Åbner nogen?
Kan nogen åbne?
Åbenbart ikke.
Goddag.
- Er du Alistair? - Nej.
George sendte mig. Jeg er... en velkommen hjem-gave.
Ja, han er lige heroppe.
Nej, nej, nej.
- Jeg kan vist klare det herfra. - Held og lykke.
NÆSTE GANG:
Tekster af: Anna Rask